Az év elején úgy látszott, hogy ellehetetlenül a siketek hallását visszaállító műtét, a cochleáris implantáció. A műtétet végző klinikákon elfogytak a beültethető készülékek, és közel százra nőtt a várakozók száma. Az érintetteket képviselő egyesület, a Magyar Cochleáris Implantáltak Egyesülete az Országos Egészségbiztosítási Pénztárhoz és a Nemzeti Erőforrás Minisztériumhoz fordult a helyzet rendezéséért.
Az OEP végül egy olyan megoldást dolgozott ki, ami a leggyorsabban biztosítja a műtétet azoknál, akiket a legjobban sürget az idő, és rendelkeztek további készülékek beszerzéséről is, így év végéig remélhetőleg minden rászoruló hozzájut a készülékhez.
Az OEP korábban száz százalékban támogatta az implantátumokat, valamint finanszírozta a készülékek javítását és a szükséges elemcserét is. Az előző kormány azonban 2010 áprilisáig nem írt ki pályázatot az az évi implantátumok beszerzésére, és végül erre csak 2011 elején került sor. A tender ráadásul nem járt sikerrel: az OEP - sokallva a két ajánlattevő által megszabott árat - megsemmisítette a tender eredményét. Helyette a klinikák hatáskörébe utalta az implantátumok beszerzését az addigi központi beszerzés helyett, és közölte, hogy a 6,5 millió forintba kerülő készülékek árából csupán bruttó 5,1 millió forintot hajlandó megtéríteni.
![]() Egy eszköz, amellyel a súlyos nagyothallók is hallhatnak A cochleáris implantáció olyan másfél-két órás műtéti eljárás, amelynek során a belső fülbe egy elektródát, illetve egy ehhez kapcsolódó jelfogót ültetnek. Az implantátumhoz kívülről a hallókészülékhez hasonló külső egység kapcsolódik. Az implantátum segítségével a súlyosan nagyothallók és a siketek körében is jelentős hallásjavulás érhető el. Jelenleg a világon a készülékből négy típus létezik, itthon két típus beültetése van napirenden: egy drágább, de korszerűbb ausztrál és egy olcsó, de egy generációval régebbi osztrák verzió. |