Nagyon jó érzékem van az egészhez
![Fenyő Iván](https://cdn.origo.hu/2023/12/1fT0kBa4HYBvVG2VqbvlLdmEieyoyoTBwdbGkVGgRqM/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzAwM2EzZjBlZjAzODQ0MWI4ZDkyZTEzNjk2NWQ5MTQy.webp)
Mikor verekedtél utoljára az életben?
Szerintem 2007 környékén volt utoljára, hogy balhéim voltak.
Mi történt?
Annyira nem emlékszem már. Azt hiszem, Kovács Lehellel voltam. Valakit megdobtak egy söröskorsóval, és hátrafordult, azt hitte, én voltam, nekem esett, én meg védekeztem.
Volt, hogy te kezdeményeztél?
Sokat kötekedtem.
Olyanért vertek meg, mert rámentél más nőjére?
Nem, pedig mentem rá más nőjére. De ilyenek ma már nem fordulnak elő. Sokat változtam, sok mindenben az ellentéte vagyok már annak, aki régen voltam. Néha engem is meglep a változás mértéke, de akkor is így van. A párkapcsolatban élő hölgyek például ma már kifejezetten tiltottak számomra. Ahogy kiderül, hogy valakinek párja van, lépek. Egyáltalán nem fér bele, mert nem akarok bántani senkit. És nem akarok részt venni egy ember bántásában. Sehogy.
Utoljára 2009-ben látott a magyar közönség a vásznon, színházban sem sokat voltál. Bosszant ez téged?
Most már nem. Talán szimbolikus, és nem ennyire konkrét, de tényleg van valami olyasmi, hogy a hét bőséges esztendő és a hét ínséges. Amikor észreveszed, hogy ez valahogy így működik, magyarán, hogy egyszer fenn, egyszer lenn, vagy hogy nem mindig lehetsz te a legnagyobb, legszebb, leghíresebb és legjobb egyben, és épp az az időszak van, amikor lentebb vagy, akkor persze nem örülsz neki. Én legalábbis nem örültem.
De közben meg arra próbálsz rájönni, ez miért van, mit lehet belőle tanulni. Megismered az életet. Emberileg. Belül például annyit fejlődtem, amennyit előtte sose, és ha épp fenn lettem volna, akkor se tettem volna. Most már azt mondom, minden jó, hogy így történt. De igen, bosszantott, vagyis inkább elégedetlen, türelmetlen voltam. Miért nincs semmi, nyomjuk már, most akarom az egész világot, én legyek a legjobb. Nyugi. Türelem, bizalom. Eljön. Ezt kellett megtanulnom.
Keserű voltál?
Túl impulzív vagyok ahhoz. Inkább dühös tudok lenni, nyugtalan. Keserű, depresszív, elszürkült nem.
És irigy?
Azt hittem, hogy nem tudok, de rájöttem, tudok.
Amikor megláttad Csányi Sándort a Coming outban?
Azt nem irigylem. Karalyos Gábor nagyon tetszett abban a filmben, de őt sem irigyeltem, hanem gratuláltam neki.
Akkor melyik film volt, aminél azt érezted, hogy basszus, ezt én is el tudtam volna játszani?
Filmes irigység nincs bennem.
Sajnálod, hogy a Kincsemben nem te vagy?
Nem. Érzem, hogy az nagy siker lesz, és előre örülök neki. Színésztől valahogy sosem irigyeltem szerepet. Akkor voltam irigy, amikor láttam, hogy valaki nagyon híres, nagyon sok pénze van, jól megy neki, miközben nem értem, miért, mivel. És mindezek mellett még gőgös, pökhendi, nagypofájú is, illetve nem korrekt, nem egyenes, és nem elég bölcs. Két emberről éreztem eddig ezt Magyarországon. Nem színészek, és úgy érzem, nulla teljesítménnyel, hatalmas egóval élnek.
De másképp is tudok rájuk nézni. Látom, hogy csak tükröt tartanak elém. Valószínűleg azért zavarnak annyira, mert bennem is megvan a magja ennek. Mármint a nagypofájúságnak, az egónak. A teljesítménynélküliséget nem érzem az én esetemben. Persze. Talán erre tanított engem az életük. Zavart, hogy ilyen emberek, méghozzá nulla minőséggel, gagyisággal, és mégsem én vagyok a helyükben. Ebből is tanulnom kellett. Ez az önismeret - jó, hogy erre rájöttem.
De változott azért a mérce nagyon. Az a szint, ahol ez a két ember van emberileg, ott talán sosem voltam, és nem is lennék. Rájöttem, hogy mindennek van oka, ne hasonlítgassam magam másokhoz, csak bízzak, és majd jön az én dolgom. Jött is, jött is, és az irigység valahogy ezzel el is tűnt.
Ki ez a két ember?
Nem mondom meg.
Majka?
Nem mondom meg.
Fluor Tomi?
Nem, ő aranyos.
Friderikusz?
Nem, Friderikusz egy zseni. Van egy-két ember, akiről azt gondolom, úristen, na ezeknek érdemes ott lenniük, ahol vannak, És ha ők hívnának bárhova, akkor én mennék. Ezeknek az embereknek szinte minden lépését követem, mert értéket képviselnek. Lennék velük, hallgatnám őket napestig, akár civilben is, hogy tanulhassak tőlük. Kevés az ilyen, de Friderikusz számomra ilyen.
Rajta kívül Andy Vajnára nézek fel úgy, mint egy mentorra vagy mogulra. Erről a szakmáról ma ő tudja a legtöbbet Magyarországon. Számomra egy ikon. Mondhat mindenki, amit akar, én így látom. És Friderikusz szintén ilyen. Nagyon fölnézek rá, örülnék, ha egyszer behívna bármelyik műsorába. Na, az megtiszteltetés lenne.
Goda Krisztina mesélte, hogy kapott fenyegetéseket a film miatt. Te kaptál?
Nem, nem is fogok. Nem ártottam senkinek, nem haragszik rám senki.
Goda Krisztina sem ártott.
Én most csak magamról beszélek. Szerintem látni fogják, hogy én egy színész vagyok, aki szerepelt egy filmben, és majd eldöntik, tetszik-e az alakításom, vagy sem. Ennyi. De én nem ártottam senkinek, nincs mitől féljek. Nekem nem lesz ebből bajom. Egy ébresztő célzatú, számunkra sok mindenben tükröt mutató filmben magamhoz képest százszázalékosan valamit őszintén odatettem.
Ezt a szerepet felkínálta neked Goda, vagy kellett érte hajtani?
Kellett hajtani. Négy éve mondom neki, hogy én vagyok ez a szerep. Elég jó barátok vagyunk, és mutatott nekem egy vázlatot, hogy ezen fog dolgozni a Kaméleon után. Mondtam neki, hogy ez a csávó érdekel. Mondta, hogy jó, ha lesz forgatókönyv, lesz casting, akkor behívunk persze, ha van kedved.
Behívtak, és mondta Kriszta, hogy nagyon jó voltál, de azért nem leszel te, mert nem vagy elég öreg az Ácshoz. Mondtam, de elég idős vagyok az Ácshoz. Nem, nem különülnek el eléggé a generációk. Akkor öregítsünk. Nem, az nem fog működni.
Aztán odaadták a szerepet egy 45-50 éves színésznek, el is kezdtek próbálni. Anger Zsolt is megkapta, Gáspár Tibor is megkapta, de az utolsó pillanatban valahogy egyikük sem illett bele a puzzle-ba. Már majdnem kimentem Amerikába, amikor Kriszta hívott, itthon vagyok-e még. Rájött, hogy tényleg én vagyok az.
Kínoztad Godát aztán, amiért nem egyből neked adta a szerepet?
Dehogy, nem vagyok olyan hülye. Inkább azzal kínoztam, hogy én mit gondolok erről a karakterről. Elég erős gondolataim vannak általában. Ilyen haja legyen, ilyen szakálla, ezeket szinte mind én találtam ki. Ezt inkább ne úgy mondjuk - mondtam például sokat Krisztának. Vagy: ez legyen így, az legyen úgy. Mire ő: Iván, ne írd át a könyvet, ezen két évig dolgoztunk. Én meg: jó, de mégis azt mondanám. Szóval ilyen dzsúdók voltak, valamelyik csatát megnyertem, de általában nem. Erős nő.
Nagy Ervin mesélte nemrég, hogy neki nehéz volt a Kaméleon forgatása, mert mindig másról gondolták azt Godával, hogy jó, és olyan dolgokat kellett csinálnia, amivel nem értett egyet. Neked volt hasonló?
Volt ilyen része is. Sokat csatáztunk, de az a gyönyörűség, hogy barátok maradtunk. Most is a forgatás után elmentünk sétálni a János-hegyre, leültünk egy kilátóba, üldögéltünk. Egy srác kérdezte az előbb, mit gondolok, milyen voltam a filmben, mert valaki szerint ez életem eddigi legjobb alakítása. Azt válaszoltam, hogy még ennél is sokkal jobb lehetett volna. Ha minden úgy történhetett volna, ahogy én láttam és én akarnám, szerintem még jobban meg tudtam volna mutatni, hogy ez lehet még durvábban jó. Lehet, hogy tévedek, és pont azért jó, mert Kriszta így csinálta. Neki az a dolga, hogy kordában tartson. Én olyan vagyok, mint egy elszabadult bivaly, vagy mint egy fehér cápa, aki nem örül annak, ha kordába szorítják, de lehet, hogy pont ettől lett izgalmas a film.
Miért, te milyen irányba vitted volna a figurát?
Most már nem ad hozzá a filmhez, ha én bármit mondok erről. Ki vagyok békülve a Veszettek-kel, mert bízom Krisztában. Ő az egyik legjobb rendező, ez az ő filmje, nekem pedig tetszik a végeredmény.
Korábbi filmjeidnél jobban át tudtad verni az akaratodat a rendezőn?
Persze. Senki nem ilyen brutálkemény, mint Kriszta. Szegény, ezzel szoktam viccelni, hogy ő a legkeményebb férfi, akit ismerek. De imádom, és ezt tudja is, barátok vagyunk.
Sas Tamást lenyomtad?
Nem így fogalmaznék, de Tamásnak pont azért vagyok nagyon hálás, mert hagyott, engedett. Mert nekem nagyon jó érzékem van az egészhez. Mondtam Krisztának sokszor, ha megtalálom Al Pacinót egy szerepre, akkor ugyan mondom neki, hogy mit csináljon, de azért akarom Al Pacinót a szerepre, mert tudom, hogy zseniális lesz, és hagyom: "alkoss, mester, dolgozz!"
És erre mit mondott Goda? Hogy Iván, te most tényleg Al Pacinóhoz hasonlítottad magadat?
Nem, ezt te mondanád, és nem lenne igazad. Ő látja, hogy valóban olyan vagyok. Ő azt mondta, Iván, nem azért vagy jó színész, hogy átírd a szöveget, és úgy gyere be, ahogy neked kényelmes, hanem azért, hogy ha megmondom, hogy hol gyere be, mit csinálj, mit mondj, hogy mondjad, akkor te meg tudod csinálni. Mondtam, jó, hagyjuk.
Sokat dühöngtél?
Igen.
Beleütöttél a falba? Vagy sírtál?
Biztos, hogy sírtam is este. A Szabadság, szerelem alatt törtem össze a tréler ajtaját egyszer, ott voltak ilyen őrjöngéseim. Most már nem. Csak pufogtam.
Volt olyan, amit el akartál kerülni az alakításodban? Amibe nem akartál belecsúszni?
Semmi. Szimplábban láttam a figurát ennél. Itt egy izgalmas, szélsőséges karakter - szélsőségeset mindig jobb eljátszani. Óvatosan, szőnyeg alól lesz egyszer csak kemény, kimutatja a foga fehérjét. Utánajártam, belebújtam, átvettem, és örültem, hogy lehettem végre egy kicsit gonoszabb, mint a Made in Hungáriá-ban. Szeretem a gonoszokat, a manipulátorokat, ez fekszik, imádok belebújni egy ilyen szerepbe. Most is precízen felkészültem. Kértem Krisztától háromszor két órát még a próbák előtt, hogy minden mondatomon végigmehessünk. Agyonelemeztem.
Andy Vajna elárulta neked, hogy mit gondol a Veszettek-ről?
Egy beszélgetés alatt egyszer csak odafordult hozzám, és tök aranyosan, csöndesen a fülembe súgta, jó vagy a filmben. Ez nekem, főleg tőle, nagyon sokat jelent. Érdekel a véleménye mindenről, még a cipőkről is, bármiről, csak hallgathassam, és tanuljak abból, ahogy ő látja a világot. Imádom, felnézek rá.
Pedig ő azért elég furcsa cipőket hord.
Szerintem izgalmas, kreatív és egyedi. Kúl.
Ehhez a szerephez ki kellett gyúrnod magad. Fejben is kellett változnod valamit?
Nem, inkább az van, hogy ha játszol egy szerepet, akkor abban az időszakban kicsit hasonulsz hozzá a civil életben is. Találkoztam egy lánnyal tavaly nyáron, amikor forgattunk, meg most, utána egy évvel. Mondta, hogy jé, te nevetni is tudsz? Csak mert múltkor nem nevettél. Valószínűleg annyira benne lehetettem ennek a merev fickónak a figurájában, hogy civilben sem nevettem.
Vagy mikor a Szabadság, szerelem utószinkronját csináltuk (szintén Goda Krisztina rendezte - a szerk.), akkor már próbáltam az S.O.S. Szerelem-ben, amiben egy bunkó fazont játszottam. Az utószinkronon kérdezte Kriszta, mi van veled, Iván, olyan bunkó vagy. Ja, ne haragudj, pont egy ilyen fickót próbálok. Valószínűleg olyan vagyok, hogy beszívom a pórusaimba a szerepet.
Milyen volt befejezni a forgatást?
Áááááá, nagyon jó. Nem volt jó csinálni ezt a szerepet, egy ilyen merev, kemény, szikár, szélsőséges pasiban benne lenni. Én már nem ilyen vagyok. Hosszú hajú vagyok, Los Angeles, szörf, csajok, lazaság, egészség, meditáció, filozofálás, nevetés, easy life. Nem akarok már merev lenni, és befeszülni, mint egy állat.
Úgy veszem észre, mintha nem nagyon promóznák ezt a filmet.
Igazad van, nem tudok erre mit mondani. Egyetértek.
Szerinted mi volt a célja annak, hogy búvópatakként jöttetek elő ezzel az amúgy nagy költségvetésű közönségfilmmel?
Nem célja van, hanem oka. De nem publikus. Nem örülnének neki, ha elmondanám. És még az is lehet, hogy nincs igazam - de valószínűleg igen. Nem akarok magamra haragítani embereket. Minek? Nem okos dolog. Ez már úgyis megtörtént, tanultunk belőle, menjünk tovább, és javítsunk a jövőben.
Mit szólsz ahhoz, hogy ilyen iszonyú kevesen nézték meg a Veszetteket az első hétvégén? Szíven ütött?
Nem ezzel a szóval mondanám, hogy szíven ütött, mert valahol nem lepett meg a marketing hiánya miatti nézőszám-elmaradás. Inkább csak fáj. Nem jó érzés. Nincs nagy örömérzetem így, hogy nem jut el az emberekhez ez a fontos és erős alkotás. Sajnálom Krisztát is, a stábot is, azt a sok-sok embert, aki kőkeményen melózott azon, hogy ez egy jó film legyen, és persze minket, színészeket is. Ez, hogy nem látták, nem látják, nem tudnak róla, nincs egyensúlyban azzal, amilyen erős és jó film lett ez végül, és közel sincs arányban azzal sem, ahány ember, amilyen keményen dolgozott ezen évekig.
Felteszem, gondolkoztál már azon, hogy miért történt ez így. Mire jutottál?
Azért történt így, mert az emberek nagy része azt se tudta, hogy van ez a film. Ennyi. Semmit nem tudtak róla. Nem volt marketingje. Elmaradt. Kimaradt. Egy barátom például azt mondta, hogy jaaa, látta, hogy van ez a Veszettek, csak azt se tudta, mi ez. Film? Könyv? Színház? Társadalmi célú hirdetés? Mi ez? Ki csinálta? Kik szerepelnek benne? Mikor jön ki? Semmi. Nem tudtak róla.
Óriásit bukott az egymilliárdból készült Veszettek
Alig több mint háromezren nézték meg a hétvégén Goda Krisztina Veszettek című filmjét. A 790 millió forintos állami támogatással, összesen több mint egymilliárd forintból készült alkotás eddig mindössze 4,2 millió forintot szedett össze a magyar mozipénztárakban. A bukás okait kutatjuk.
Két héttel a bemutató előtt indult el valami kampányszerűség. Ami pár plakátot, gyéren elszórt hirdetéseket jelentett, meg egy-egy cikket, pár tévés interjúval. Ezt egy közel egymilliárdos költségvetésű film nem engedhette volna meg magának. Ilyen profi rendezővel, ekkora befektetett munkával, ilyen minőséggel, ilyen értékekkel, amivel ez a film végül igenis rendelkezik.
De nemhogy a civilek, akiknek szól, de egy filmes barátom se hallott róla, pedig ő ebben a szakmában dolgozik. Hogy tudna akkor az a sok-sok magyar ember, akinek elvileg ez szólna, és nem mozognak a filmes világban? Sajnálatos, hogy sok ember sok évi munkája kerülhet parkolópályára, végezheti a kukában csak azért, mert valaki, vagy valakik nem végezték jól, profin és felelősségteljesen a dolgukat.
De ebből is tanultunk. Példája legyen ez annak, hogy a marketing többek közt az egyik legfontosabb, kikerülhetetlen dolog egy film életében. Mert előfordulhat, hogy ragyogó, erős, értékes is lesz a film, ahogy ez itt is megtörtént, és mégsem nézi meg senki. Miért? Mert egyszerűen nem értesülnek róla elég erősen és azt sem időben. Muszáj ezt kimondanunk. Pláne, ha még rá is kérdezel. Nem hazudhatok. Szóval sajnálatos, hogy ez történt, mert rég láttam ilyen erős magyar filmet, de ez van. Megyünk tovább és remélem, javítjuk majd a hibáinkat más jövőbeli projektek kapcsán. Tanultunk megint.
Milyen szerepet akarsz legközelebb?
Jöhet valami komoly. Jó, ha van mit játszani. Lehet egy hős, egy harcos, egy manipulatív főgonosz. De toljunk valami nagyot, valami igazit.
Van valami kilátásban?
Sok minden van kilátásban, amiről még nem beszélhetek, de szépen alakul minden. Nagyon jó felé haladok szerintem. Csak türelem kell.