Megtérülhet a metrón utazók riogatása
![szerényi gábor subway karikatúra](https://cdn.origo.hu/2023/12/59DRaapLHFbGzRLO1-EqUpT9PEfDSLy2P238_KxGRzE/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzI2NTRkNWJhYTY3ZDRiZTI4OTMxNTAzM2I0NTk2Mjdl.webp)
„Gyanítom, a kollégáim azért szavaztak rám, mert abban bíztak, hogy a pénzjutalmat nevében is viselő díjból majd – jószívű és kedves kollégaként – visszaosztok nekik, érdemeik szerint. Úgy képzelem, hogy ebbéli reményükben nem fognak csalatkozni” – mondta az Origónak Szerényi Gábor, ironikusan utalva a karikaturista szakma hazai megbecsültségét és anyagi helyzetét jelképező díjra, a lyukas kétfilléresre.
A Kétfilléres-díjat a Magyar Újságírók Országos Szövetsége (MÚOSZ) Karikaturista Szakosztálya alapította 2011-ben. A belső szakmai díjról évente titkos szavazással döntenek. A díjazó pályázaton a szakosztály teljes tagsága részt vehet fejenként öt reprezentatív munkával, és a díj odaítéléséről is a teljes tagság szavazhat.
Az idén ötödször átadott díjat Szerényi Gábor nyerte egy metró utazóközönségét ábrázoló, fekete-fehér rajzával.
Szerényi rendszeresen publikálja rajzai a Magyar Idők című napilap kulturális mellékletében, a Lugasban. Rajzai korábban a Magyar Nemzetben és az Élet és Irodalomban jelentek meg.
„A rajzot a budapesti metrón utaztamban követtem el, előre megfontolt szándékkal, leginkább azért, hogy hasznosítsam a bumlizással töltött időt. Ezt a tevékenységemet évtizedek óta folytatom, mentségemre mondva diszkréten és tapintatosan” – mondta a rajzról Szerényi.
„Suttyomban lesem ki utastársaim arcvonásait és skiccelem őket általában zsebben elférő kis füzetembe.
A szemekben néha riadalmat látok, ellenőrnek vélhetnek. Ez végül is stimmel.
Ám én nem a jegyükre vagyok kíváncsi, hanem megpróbálom a bús pesti utasok elszalonnásodott kabátjainak ráncaiból sorsuk vonalait elkapni, tartásukból életük pillanatnyi rezdülését kiolvasni” – magyarázza Szerényi. Hozzáteszi: „Ha úgy látom, észrevesznek, akkor ravaszul imitálom, mintha totótippeket töltögető, barátságos, kótyagos bolond lennék.”
„Az a műfaj, amit ő művel, a szokásos poénra kihegyezett karikatúrától távol esik. Szatirikus grafikának mondanám: hétköznapi élethelyzeteket rajzol meg finom éllel, vagy életre kelt megbolondult tárgyakat” – mondta a díjazottról az Origónak Halász Géza, a MÚOSZ Karikaturista Szakosztályának elnöke.
Hasonlóan vélekedik saját magáról Szerényi is. „Én ugyan tagja vagyok a MÚOSZ Karikaturista Szakosztályának, sőt titkára a KOKSZ-nak (ami nem egy szénbányászati társaság, hanem a Kortárs Karikatúra és Szatíra Műhely), ám én voltaképp nem vagyok karikaturista a szó hagyományos értelmében. Valahogy mégis közéjük keveredtem, és – eddig –
elfelejtettek szólni, hogy nem igazán stimmelek.
Arra gondolni sem merek, hogy ők se tudják pontosan definiálni ezt a talányos műfajt, ami azért nem a vicces rajzokkal ekvivalens.”
Szerényi hozzáteszi: „Én ráadásul igazából mindig pátoszos, megrendítő, szívet tépően magasztos képeket szerettem volna alkotni. Így sikerült.”