Több millió ember sem tudja megváltoztatni a világ egyik legsikeresebb edzőjének furcsa döntését
![Federal coach Joachim Jogi LOEW, LOW (GER) and Thomas MUELLER. Sports Sports PLAYER Professional Footballer Half Figure Jersey GAME 13 National Team Season 2012 ATeam 12 International football match Football Player German Group C EUROPE aktuellSPORT Pro F](https://cdn.origo.hu/2023/12/aMnNcMzGZDUK17GKxsOSVIEi2vO77LI9NcjCnOVWtZA/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2RkODFkOTVhYmZmYjRkOTY5ZWY4YmNjMTlhOTdiOWYy.webp)
Ezen a héten Bastian Schweinsteiger tette szóvá nyilvánosan, hogy a hónapok óta bombaformában lévő Thomas Müllernek helye lenne a német válogatottban:
Ha én lennék a szövetségi kapitány, biztos, hogy Müller és Boateng tagja lenne a válogatottnak"
– mondta a Kickernek.
Ezzel ő is beállt azok sorába, akik ugyanezt mondják egy ideje, és ha mindegyiküktől egy-két mondatot szeretne idézni valaki ebben az ügyben, akkor egy közepes vastagságú könyv megtelne a nevekből és a rövid véleményekből.
Kis túlzással Németországban már mindenki elmondta a véleményét Thomas Müller ügyében, és mindenki úgy véli, hogy a jövőben is szerepelnie kellene a válogatottban.
Kis túlzással egyetlen ember van Németországban, aki ezt másként látja: Joachim Löw. Müllernek és rajongóinak balszerencséjére ő a szövetségi kapitány.
Ő dönt egy személyben Müller jövőjéről. És ő az, aki a 2018-es világbajnokság, majd a Nemzetek Ligája-kudarc után Müllertől (Hummelshez és Boatenghez hasonlóan) megvált. Müller akkor 29 éves volt, vagyis még ma is csak 31. Még egy világbajnokságon és akár két Európa-bajnokságon is tagja lehetne Löw csapatának. Ez utóbbi azért érdekes, mert az általa elhódítható nagy címek közül csak az Eb-győzelem hiányzik neki. Egy Eb-arannyal tudna teljes joggal odaállni a Beckenbauer-féle generáció mindent megnyerő tagjai mellé. Ám ahányszor valaki felteszi a „Müllert vissza!" lemezt, Löw, vagy valamelyik munkatársa azonnal lehalkítja az illetőt.
A nyáron a válogatott menedzsere, Oliver Bierhof volt a kapitány „német hangja":
Igazán örülök, hogy Thomas Müller nagyszerű formában játszik manapság. De Löw egyértelmű döntést hozott vele kapcsolatban. Szeretne ragaszkodni azokhoz a játékosokhoz, akiket beválogattunk a közelmúltban, és akik meggyőztek minket, hogy itt a helyük."
Vagyis történhet bármi, Müller többet nem lesz válogatott. Mivel szakmailag semmi kifogás nem lehet Müllerrel szemben, talán arra is gondolhat az ember, hogy a bombaformában lévő támadó egy utálatos, összeférhetetlen, egységet bomlasztó fickó. Akkor talán érthető lenne a mellőzése, ám éppen a német válogatott története igazolja, hogy sok nehéz fiú kapott komoly szerepet, mert az aktuális vezető a játéktudását mindenek fölé helyezte. Maga Beckenbauer is csak külsőre volt mindig jólfésült, a viselkedésével gyakran bosszantotta Helmut Schönt. Aztán a Császár kapitányként mindent elkövetett, hogy játsszon nála a fenegyerek, Bernd Schuster is mindent elviselt öntörvényű kapusának, Toni Schumachernek.
És ezek után is mennyi, de mennyi bomlasztó figura kapott szerepet a válogatottban, Steintől Effenbergen át Hummelsig.
Ám Thomas Müller nem ilyen. Ő egy jókedvű, örökké vidám, igazi csapatember. Amikor oda kell tennie magát, akkor maximálisan odateszi. Keményen dolgozik edzésen, remekül teljesít a mérkőzéseken, kiszolgálja társait, és támadó létére a védekezésből is kiveszi a részét. Minden edző álma egy ilyen játékos. Ráadásul, amikor Guardiola irányította a Bayernt és Müller pályafutása legnagyobb gödrébe került, Löw akkor is számított rá. Érthetetlen, hogy most, amikor szárnyal, miért nem hívja még a keretbe sem.
Persze Löw soha nem volt egy könnyen megfejthető szakvezető.
Már az is furcsa volt, hogy amikor a 2006-os világbajnokság után átvette a szövetségi kapitányi posztot korábbi főnökétől, Jürgen Klinsmanntól, miért nem bírta maradásra a világ akkori legjobb kapusát, Oliver Kahnt.
Klinsmann személyes okok miatt Kahnból tartalékkapust csinált a németországi vb-n, de az ő távozása után Löw sem marasztalta a válogatottságot lemondó kapust. Így Löw kapitányi ténykedésének első világeseményén, a 2008-as Eb-n a Kahnnál mindössze 5 hónappal fiatalabb Jens Lehmann védett. És a döntő egyetlen gólja Lehmann hibája miatt született, aki nem értette meg magát a Bayern védőjével, Philipp Lahmmal. Lehmann visszavonulása után pedig a tragikus sorsú Robert Enke lett Löwnél az első számú kapus, holott tőle akkor már Adler és Neuer is jobb volt. Ha Enke nem hal meg 2009-ben, és Adler nem sérül meg 2010-ben, biztos, hogy Neuer nem kap szerepet a 2010-es vb-n, és valószínűleg a 2014-esen sem. Enke ugyanis még csak 36 éves lett volna a brazíliai világbajnokság idején. Ezek csak feltételezések, ám ahogy lemondott a 2008-as Eb-n három mérkőzésen (közte a döntőn is) az általa pályára küldött Kevin Kurányiról, az tény.
Az Eb utáni októberi Oroszország elleni vb-selejtezőn Löw a keretbe sem jelölte Kurányit. A csatár az első félidőt a lelátóról nézte végig, majd a szünetben hazament. Ezzel Löw ítélete szerint súlyos bűnt követett el:
Megértem a csalódottságát, ám a reakciója elfogadhatatlan és nem tolerálható. A jövőben nem számítok rá a válogatottnál."
Ez a világ kevés szakvezetőjének a szájából hangzik súlyos fenyegetésként. Hisz' kapitányok jönnek-mennek, egy játékos pályafutása során 6-8 kapitány is lehet. De nem egy német játékos pályafutása során. Így aztán az akkor 26 éves Kurányi soha többé nem lépett pályára a válogatottban. Pedig a következő években élete legjobb formájában játszott.
A 2010-es vb előtti tavaszon, amikor a Schalkéban remekelt és ontotta a gólokat, hétről hétre gyakran hangzott fel a gelsenkircheni szurkolók kórusa: „Jogi, nyisd ki a szemed!" A szemét lehet, hogy kinyitotta, ám a döntését nem változtatta meg. A két csatárral felálló válogatott keretébe öt támadót jelölt, de Kurányit nem. Ragaszkodott a korábban kimondott mondatához. És ragaszkodott az egyre rosszabbul teljesítő Podolskihoz. Ennek és Löw csökönyösségének lett áldozata Kurányin kívül az a Stefan Kiessling is, aki 2013-ban a Bundesliga gólkirálya volt. És évekig remekelt a Leverkusenben.
De ez Löwnél nem számított. A 2012-es Eb-re mindössze két csatárt jelölt a keretbe, hogy ne kelljen magával vinnie a két említett játékost. És a Ballack körüli cirkusz is meglehetősen hosszúra nyúlt, és nem biztos, hogy jól döntött a kapitány, mikor őt is kihagyta. Ballacknak meg is volt a véleménye a válogatott 2012-es Eb-n nyújtott teljesítményéről:
A csapat bizony csalódást okozott. Valami most is hiányzott, akárcsak 2008-ban és 2010-ben. Löw alig változtatott a csoportkörben, aztán a kieséses szakaszban jelentősen belenyúlt a kezdőbe. A csapat ettől elveszítette a ritmusát és bizonytalanná vált."
Ezzel együtt nagyon nem lehetett bírálni Löw eredményeit, mert első három világversenyéről éremmel tért haza. Aztán 2014-ben világbajnoki címig vezette a német válogatottat.
És ugyebár a győztesnek mindig igaza van. Ám a siker múlandó, a nehezen magyarázható döntések viszont megmaradnak. A címvédés szándékával Oroszországba érkező német válogatott 2018-ban csúnyán megbukott. Nem lehet tudni, mi történik, ha nem marad ki a keretből Mario Götze és Leroy Sane. Kihagyta őket Löw, majd a vb után száműzte Hummelst, Boatenget és Müllert.
Joachim Löw a hat világverseny során szerzett vb-arannyal, vb-bronzzal, EB-ezüsttel és két Eb-bronzzal nemcsak Németország, hanem a világ egyik legsikeresebb kapitánya. Arról meg nincs értelme beszélni, hogy a négy érem közül hányból lehetett volna arany, ha olyan játékosok is vannak a csapatban, akiket Löwön kívül mindenki berakott volna.
A jövőben Thomas Müller nélkül kell eredményesnek lennie a német válogatottnak. Idén ősszel Havertz, Gnabry, Kroos, Werner, Draxler, Brandt és Sané játszottak olyan pozícióban, ahol Müller is használható. Krooson kívül valamennyien sokkal fiatalabbak nála. Ám ahogy mondani szokták: a kor nem érdem, csak állapot. A felsoroltak mindegyike remek focista, a jövő embere. Müller viszont a jelené, és ismerve fizikumát, állóképességét, és azt, hogy alig kellett az elmúlt bő évtizedben kihagynia meccset sérülés miatt, még akár 7-8 évig is teljesíthet a jelenlegi szinten.
Lehet, hogy összejön neki az, ami Kurányinak nem? Vagyis még magas színvonalat tud produkálni akkor is, amikor már nem Joachim Löwnek hívják a német szövetségi kapitányt?