Egy 1600 éves iráni juhmúmia DNS keltette életre a történelmet
![juh, dns](https://cdn.origo.hu/2023/12/NWU-1jwyeuRpzOvyjyMCnfUxSliytj_okMhHDXSOtnY/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2MxOGYyMTVmZDljNzQ3NmM4NjU1MDJjMzkzMWI1Y2U0.webp)
Az iráni Chehrābād sóbányája köztudottan jó állapotban őrzi meg a biológiai anyagokat. Itt sikerült például felfedezni a híres „sós emberek" emberi maradványait, amelyeket a sóban gazdag környezet kiszárított.
Az új kutatás most megerősítette, hogy ez a természetes mumifikációs folyamat (amely során a holttestből eltávolítják a nedveket, megőrizve az egyébként lebomló lágy szöveteket), állati maradványokat is konzervált.
A dublini Trinity College genetikusai által vezetett kutatócsoport ezt kihasználva folytatott vizsgálatokat úgy, hogy DNS-t nyert ki a bányában talált állati láb mumifikált bőrének kis darabkájából. Bár az ősi DNS általában sérült és töredezett,
ennek a juhmúmiának a DNS-e rendkívül jó állapotban maradt fenn; hosszabb töredékhosszúsággal és kevesebb sérüléssel, amelyek általában egy ilyen tekintélyes korhoz kapcsolódnának.
A csoport ezt a mumifikációs folyamatnak tulajdonítja. Úgy gondolják, hogy a sóbánya ideális feltételeket biztosíthatott az állati szövetek és a DNS megőrzéséhez.
A sóbánya hatása ráadásul a juh lábbőrében található mikroorganizmusokban is megfigyelhető volt, amelyek hozzájárulhattak a szövet megőrzéséhez.
A tudósok megállapították, hogy az 1600 éves, mumifikált állat genetikailag hasonló a régió modern juhfajtáihoz.
A kutatók a juh DNS-megőrzését arra is felhasználta, hogy megvizsgálja a gyapjúhoz és a zsírfaktorokhoz kapcsolódó géneket, amelyek a juhok két fontos gazdasági vonásai. Arra jutottak, hogy a mumifikált állatból hiányzik a gyapjas szőrzethez kapcsolódó génvariáns.
A mumifikálódott maradványok meglehetősen ritkák, ezért a tanulmány előtt kevés empirikus bizonyíték volt ismert az ősi DNS túléléséről ezekben a szövetekben
– mondta Conor Rossi, a Trinity Genetikai és Mikrobiológiai Iskolájának PhD-jelöltje és a tanulmány vezető szerzője a HeritageDaily online tudományos portálnak. – A DNS döbbenetes integritása nem hasonlított semmire, amivel az ősi csontokból és fogakból már korábban is találkozhattunk.
Hozzátette: ez a DNS-megőrzés, az egyedülálló metagenom profildal párosulva azt jelzi, hogy a környezet mennyire alapvető a szövetek és a DNS bomlási dinamikájában.
Genetikai és mikroszkópos megközelítések kombinációjával a szakembereknek sikerült genetikai képet alkotnia arról, hogy az 1600 évvel ezelőtti iráni juhfajták milyenek lehettek és mire is tenyészthették őket.
Hangsúlyozták: interdiszciplináris megközelítéseket használva megismerhetjük, hogy az ősi kultúrák tagjai vajon mit értékeltek az állatokban. A Biology Letters tudományos szaklapban publikált a tanulmány azt is megmutatja, hogy a korabeli Irán lakossága hogyan tartotta a húsfogyasztásra tenyésztett juhokat, ami jól fejlett tartási gyakorlatokra utal.